Какво стана?
Токът ли спря?
Нещастник! Имаш добри сетива.
Успя да ме познаеш с този ръст! - Мислеше, че няма да забележа?
Да не би да са преместили Алчност и неговия Ева?
Не, направиха голямо приготовление.
Сендагая, слизам! Ти използвай стълбите да се качиш!
Остави на мен.
С Лили трябва да спрем този тип.
The Eastern Spirit Subbing Squad представя
= Епизод 9 =
А сега...
Чудя се кой ще дойде да се срещне с мен.
Нямам желание да се смея. Каква е тази тежка атмосфера?
Ти ли си Цубаки?
Какъв дълбок глас за тази сладка външност.
Чух, че нашите сервамп и Ева, са оставени на вашите грижи.
Ясно. Ти си подклас на Алчност.
Може да е проклет сополанко, но това ни е работата.
Да го наказваме.
Той не ти принадлежи. Затова ще си го върнем обратно.
Мислех да уредим нещата с ключовете за стаята му.
Ключове?!
Сериозен си, но изглеждаш сякаш се шегуваш. Може ли да спреш?
Тогава, къде е подкласът ми?
Тук е. Под един от тези костюми.
Вътре ли?
Ясно.
Ако не внимавам с атаките,
мога да нараня собствения си подклас.
Е, питам се... какво да правя?
Перчат се.
Ясно. Сигурно сме в личната собственост на Арисуин.
Мислех си, че капанът ще е по-добре изработен.
Или няма достатъчно време,
или е заради този, който го е измислил.
Е, и така става. Докато съществува възможност
моят подклас да е тук, няма да си тръгна.
Аз съм от тези, които дават всичко, без значение от играта.
Готов ли си?
Костюмите са твърди, затова не мога да кажа дали вътре има двама.
Игра на криеница с китовете в гората.
Действително сме в безсмислена ситуация.
Изобщо не е интересно.
Да продължаваме.
Ще е скучно, ако не открием и последния в криеницата.
Е, ще поиграем ли?
Най-ниският етаж.
Гил и останалите могат да го задържат за малко.
Бързо трябва да спасим двойката Алчност.
Според информацията,
Цубаки има 5 подкласа, които са добри в битка.
Най-силният сред тях, е мъжът на име Хиган.
Ако двойката Алчност са разделени,
тогава врагът също трябва да се раздели на 2 групи, да ги пази.
Хиган трябва да е при единия, а останалите при другия заложник.
Щом Цубаки го няма, подкласа не могат да се мерят с мен и Тецу.
Нямам друг избор, освен да ви се доверя.
Нашата работа е да спрем възможно най-много от тях.
Моят Лили не е подходящ за битка.
А сега, колко подкласа на Цубаки са тук?
Какво? Защо няма никого?
Какво? Нещо непредвидено ли се случи?
Отдръпни се, Мисоно!
Нещо не е наред. Не усещам никакво присъствие.
Какво се случва?!
Направил си няколко грешки в изчисленията.
"Те са разделили двойката Алчност."
"Поради тази причина, са се разделили на групи,
за да пазят горния и долния етаж."
Изобщо не разбираш Цубаки.
Той мрази да е в отбранителна позиция.
Не харесва традиционните методи. Обича да приключва нещата бързо.
Но не знам дали можем да ги задържим заедно.
Измамил ни е още от самото начало!
Сгрешил си още в началото.
Целта ни не е да защитим Алчност,
а да го използваме като примамка, за да разгромим Гордост.
Изиграха ни! Беззаконие и Тодороки са на горния етаж.
Аз съм единственият задържан.
Какво?! Този там е само на 14?!
Каква изненада за старче като мен!
Хиган, колко още мислиш да се шегуваш?
Не се вълнувам за битката срещу дете, но нямаме друг избор.
Изглежда заложниците са зад тях.
Да, но числеността на враговете...
Не се притеснявай, Тецу.
Няма да опровергая очакванията ти.
Мисоно!
Трябва да го победя бързо и да се качим, но...
Дали ще си победител или губещ
се определя от това кой ще е по-жесток.
Бъди жесток. Предизвикай и смачкай противника си.
Уатануки Сакуя, на чия страна си в момента?
Дори сега, Широта продължава да те смята за свой скъп приятел.
Ти! Всички вие! Махиру не разбира...
...смисъла на тази война. - Смисълът ли?
Цубаки търси ключа,
но все още не знае кой е.
Мислех, че е отмъщение.
Но изглежда е нещо по-ужасяващо.
Неговата цел не е ли войната между вампирите?
Войната е начин да открие ключа.
Ето затова играе по този начин.
Какво търси?
Това е...
Това боли, мамка му.
Къде съм?
Проклятие! Знам само, че това е по вина на проклетия таралеж.
Ще го убия! - Ама че гадост...
Причуват ми се разни неща ли? Мога да чуя гласа на Лихт.
Може би защото Ангелчето е на прага на смъртта?
Питам се колко ли часа са минали... Виждаш ли?
Гледай! Дори Ангелчето ще умре!
Няма да стане нищо повече!
Колко е арогантен! Казва: "Защото аз съм ангел"!
Не ме разсмивай! Стига шегички! Не е забавно!
Млъквай, проклет таралеж!
Няма да умра.
Защото аз съм ангел.
Мразя гласовете.
Ама че проблем умовете ни да са свързани с този договор.
Свърших тук, слушайки предсмъртните му мъки.
И аз не желая да чувам гласа ти! - Какво? Сериозно ли?
Да не би случайно наистина да чувам гласа ти?
Досаден си, проклет таралеж. Млъквай! - От другата страна ли си?
Беше заловен след мен ли, Лихт? Колко си жалък!
Не говори! Ще те убия. - Добре, добре.
Ранен си, нали, Лихт?
И моите рани не заздравяват.
Лихт, какво ще направиш, ако умреш така?
Вярно е, че си велик пианист, но има и други добри пианисти навън.
Няма нищо уникално на този свят.
Опитвам се да ти кажа, че аз съм такъв.
Не, така е, както казах!
Ти не си специален, Лихт!
Публиката ще ръкопляска и ще плаче, дори да не си ти!
Както правят с другите! - Напълно различно е.
Какво му е различното?
Това, което е вътре. - За какво говориш?
От какво бягаш?
Не разбираш, Лихт!
Ти си глупав да имаш толкова надежди и мечти!
Всичко е незначително! - Ти си глупавият!
Идиот без мечти, за които да говори! - Ще умреш незначително!
Няма да станеш някой! - Няма да умра!
Защото... - Млъкни вече! Млъкни!
От началото нямаме никаква стойност! Не можеш да промениш това!
Прекалено шумен си от другата страна, проклет таралеж! Ела тук!
Ти наистина си тъп, а?!
Не можем да се измъкнем от това положение!
Ако можех, досега да съм...
Не можем ли да говорим лице в лице? Проклет таралеж!
Това е...
Пустиня?
Куро?
Ти си онова на Куро...
Хей. Куро не желае да те види.
Лъжеш!
Мога да го чуя. - Май няма никой пред него.
Здравей, добро утро! Добър ден! Добро утро!
Отдолу?!
Но как ще отида под пустинята?
Трябва да помисля.
Дойдох по собствено желание.
Трябва да намеря Куро и да поговоря с него.
Както трябва!
Не талантът позволява да постигнеш нещо,
а въображението и трудът.
Въпросът не е дали искаш да направиш нещо, което можеш.
А какво "желаеш" да направиш.
Точно така. Знам, че мога да направя нещо. Наистина...
Стълбите се спускат надолу?
Влизай, моля.
Куро?!
Това е наистина лошо!
Стига си се държал така.
Точно затова решаваме с гласуване.
Да отнемем живота, който пожелаха от С3 или не.
Не ни е притрябвало да слушаме С3! Те са боклуци!
Писмо? Скъсай го и го изяж!
Защо не можеш да мислиш спокойно?
Глупаво е да мислим за заповедта да убием този човек!
Знаете колко е опасен, нали?
Схващам тази логика, но чувствата не ми го позволяват.
Дори самата идея да го унищожим, е пълна лудост!
Искам да кажа, че този човек ни създаде!
Човекът създал Сервамп?!
Куро и останалите ще го убият ли?
Така е. Сам създаде 7 чудовища като нас.
Същински гений.
Според С3,
някой със същото описание, е бил забелязан в Япония.
Кой е последният, който го е виждал? - Мисля, че бях аз.
Минаха няколкостотин години.
Ако още е жив, вече не е човек.
Надминал е предела на силата, която може да притежава човек.
Нима е нещо, което ние можем да кажем?
Ако направи десетки
или стотици чудовища като нас...
Още нищо не е направил! Нужно ли е да го убиваме?
Гласът ти е прекалено тих!
Направи ли го, вече ще е прекалено късно.
Ти какво мислиш, Сънлив Аш?
Да бъдеш или да не бъдеш?
Отговорът е...
Да го убием.
Аз ще го убия.
Ти ли? Да го убиеш?
Човекът, който те създаде.
Полудял ли си от толкова много спане, батко?
Нямаше да сме тук сега, ако не беше той, нали?
Той е като наш баща! Нашето семейство!
Не трябва ли да бъдем на негова страна?!
Не трябва ли ти да бъдеш до него?
Като негово семейство сме длъжни... - Не използвай тази дума.
Какво сме ние?
Как сме се родили?
Ние бяхме...
Никога не съм смятал, че създаването на вампири е нещо добро.
Но! Но...
Този човек е твой...
Куро!
Това са спомените на Куро.
Миналото на Куро.
Отиде сам да се срещне с човека, създал Сервамп.
Доста време мина.
Радвам се, че си добре, Сънлив Аш.
Не мога да повярвам, че е жив! Искам да избягам.
Не искам. Мога ли да го убия?
Какво се опитваш да направиш?
Не мисли.
Не чувам. Какво ли...
Куро се колебае. Убил го е, нищо че не е бил сигурен.
Но трябва да го убия.
Куро, очите ти!
Не гледай! Не гледай!
Не желая да те разочаровам. Аз също искам да съм герой.
Боли!
Няма за какво да съжаляваш.
Бяхме длъжни да го сторим.
Нямахме друг избор.
Вярвам, че така е най-добре.
Нямам оплаквания. Нямаше друг начин.
Не съм ядосана.
Нямаме право да се ядосваме на теб.
Няма да ти го простя, батко!
Няма да ти простя!
Това са колебанието и разкаянията на Куро.
Не разбирах смелостта, от която се е нуждаел
за да се изправи срещу останалите.
Куро! Глупак!
Няма да бягам повече!
Дойдох, защото реших да се изправя
пред теб с всичките ти грехове и разкаяния!
Не знаех колко смелост е нужна, за да се изправи срещу болката.
Хей, ти. Какво мислиш, че е вечно на този свят?
Всичко умира. Всичко се руши.
Чувствата изчезват.
Единственото вечно на света е...
Докато си човек, само едно нещо остава вечно.
И това е...
... човешкият грях.
Къде съм?
Стигна толкова далеч!
Трябваше да го оставиш сам.
Какво си ти?
Защо не отвориш една от тайните на Куро?
Може да научиш много неща.
Ето, ще ти дам друго оръжие.
Този път ще ти дам нещо по-силно от метла.
Използвай го, за да унищожиш всичко.
Би трябвало да можеш да отвориш всички.
Не се нуждая от него.
Куро, вътре си, нали?
Просто желая да ме пусне вътре.
Не ми е нужно оръжие.
Трябва само да почукам.
Куро, аз съм!
Кой си ти?
Аз съм...
Аз ли?
Кой съм аз?
Аз съм, Широта Махиру!
Тук съм да се изправя пред теб!
Махиру...
Аз...
Не, но... Защо направих такова нещо?
Не се нуждаем от повече чудовища.
Не, нямах избор.
Трябваше ли да го обсъдим? Можех ли да направя така?
Разкайвал си се сам през цялото време.
Бях прав.
Не греша.
Не се нуждаем от повече чудовища.
Трябваше да го спра. Бях прав.
Ако не бях аз, някой друг щеше да го стори вместо мен.
Не. Наистина ли е така?
Да го убием беше единствения избор?
Ако съм грешал, тогава защо аз?
Разкаянието е болезнено.
По-добре да не правя нищо, ако трябва да се чувствам така.
Нищо няма да решавам. Ще правя каквото ми кажат.
Това е всичко.
Не греша!
Някой да ми каже, че не съм сгрешил!
Сгрешил си!
Дали е правилно или не,
не аз решавам това.
Не е нещо, което решава светът.
Това си ти, Куро!
Само ти можеш да мислиш, че си сгрешил!
Нужна е смелост да приемеш, че си сгрешил,
защото това е срещу всичко, което си направил досега.
Но всичко е наред!
Нямаш време да спираш тук, ако се разкайваш!
Да вървим, Куро!
Нека се изправим заедно срещу това! Не си сам!
Има неща, които трябва да направим!
Искам да умра, такава си досада.
Широта Махиру, на 16.
Обичам простите неща.
Ненавиждам сложните.
Затова избрах този котарак.
Твоето име е Куро!
Хайде, кажи името ми.
Когато пожелаеш!
Превод и субтитри: Miss Interpol
Eastern Spirit ® 2016 www.easternspirit.org